Har du noengang sett et spøkelse?
Det er en fyr som kommer hit hver 1. mai.
Hver 1. mai, hver 1. desember.
Som en klokke.
Hva vil han?
Jeg er ikke helt sikker.
Han fortalte en merkelig historie.
Han la igjen denne, og jeg tar vare på den.
Hvordan vet jeg at han kommer tilbake?
Hva er det?
Var en kvinne innblandet?
Passer.
Jeg var selv gift en gang.
Nydelig jente.
Forresten, jeg er Jim Daugherty.
Jeg driver stedet.
Navnet hans? Klart det.
Han heter Jack Grimaldi.
Der er han nå.
Jack var en romantisk fyr.
Store drømmer.
Men det stemte aldri mellom drømmene og lommeboka hans.
Du skjønner, han var en arbeider.
Hei, Billy.
56 tusen i året og ble aldri mer enn overkonstabel.
Og hver dag så han litt av dette
og for mye av dette.
Og hele tiden tenkte han...
Du vet hva han tenkte, ikke sant?
Du ville ha gjort akkurat det han endte opp med å gjøre.
Kjære, jeg er hjemme.
Han gikk rundt som alle andre.
Men han var ikke som alle andre.
For han gjorde noe med de store drømmene.
Noe som bare din ekte kjærlighet kan forstå.
Noe du ville hvisket til henne midt på natten
før du holdt godt rundt henne.
Sånn pleide det å være med dem.
Han kunne fortalt henne alt.
Vent.
Jeg går litt for fort frem. Lat som om du ikke sa det.
Hvor var jeg? Å, ja.
Uansett, hans lille plan virket.
Det gikk veldig bra,
til den dagen ting begynte å gå galt.
Han holdt øye med FBI-agentene, som gjemte en gangster.
En fyr som het Nick Gazzara.
I morgen skulle Nick vitne mot mafiaen.
Vi tar Tommy og Louie i bilen
og kjører til Hunt's Point Market, hvor fyllinga er.
Ray sier til meg "La oss brenne dem."
Jeg sier "Her?" Han sier ja. Jeg sier OK.
Så vi går for å ta Lou ut av bagasjerommet, for han blødde over alt,
og vi hadde bare et dusjforheng. Det var et søl.
Idet vi skal til å ta ham ut,
beveger Lou seg som om han er i live.
Dette gjør at Ray går berserk, og han begynner å denge løs på ham.
Han kaller ham alt mulig: drittsekk...
Dette er veldig godt. Vil dere smake?
Vi tar Lou ut av bagasjerommet,
og Ray heller bensin over ham og setter fyr på ham.
Ray snur seg mot meg, skikkelig glad.
Han var en sprø jævel. Jeg savner ham.
Han ser glad ut i ansiktet
og sier til meg "Lager ikke Lou et fint bål?"
Jeg tror jeg kreperer. Vi parkerte bilen på La Guardia.
En uke senere hadde de ikke funnet ham. Stanket som en jævel.
Gazzara er på Monte Carlo, rom 515.
Plaza postkontor, boks 1740. Full betaling.
25 cent går inn i telefonen,
og 65 tusen kommer ut.
Kan man be om bedre odds i Vegas?
Takk.
Si meg hvem du er.
Marilyn Monroe.
Det er for dumt.
Greit. Jeg er Madame Curie.
Og hva drev Madame Curie med?
Det har jeg glemt. Jack, du skulle reise bort med meg i helgen.
Jeg var i retten. Prøv igjen.
Greit. Jeg er en av de jentene i en Budweiser-reklame.
Du vet, med de store, myke,
runde, kremaktige puppene.
Og lange, brune bein.
Hvem er jeg?
Jeg drømte om deg i natt.
Hva drømte du?
Sheri, kom igjen. Det er vilt her ute.
Jeg har fortsatt pause.
Jeg drømte at du hadde en kone.
Og hvordan så hun ut?
Som meg.
Hvem er jeg?
Paul Newman.
I hvilken film?
Hud.
Du har ikke sett Hud.
Hva så? Jeg vet hva som skjer,
og jeg vet at han var den peneste på denne jord.
Jack, vet du hva som er det beste med å gjøre det med en politimann?
Hva?
Du har to skytere.
En til meg, og en til dem.
Når jeg går nedover gata og alle de karene ser på meg,
tenker jeg alltid "Dere er noe dritt."
For uansett hva de har, så har fyren min bedre.
Som man sier:
En mann gjør ikke alltid det som er best for ham.
Noen ganger gjør han det som er verst:
Han hører på en stemme i hodet sitt.
Men kan du tro det? For sent.
Han finner ut at det er feil stemme.
Det er det kjærlighet kan gjøre. Det er det den gjorde med ham.
Hva annet sa hun? Jævla Romeo.
Hvorfor elsker ingen meg på den måten?
Jeg vet ikke. Hva gjør du i dag?
Følger Frank Malacci ut til Aqueduct, som i går og forrige uke.
Han skal ikke møte noen og ikke gjøre noe galt.
Jeg skal dra hjem, og i morgen skal jeg gjøre det samme.
I går kveld ble jeg drittlei.
- Jeg og Joey avlyttet fyren. - Hva fikk dere?
Vil du virkelig vite det?
Her er det.
23.00. Malacci til Reilly:
"Hvor vil du spise, Pat?"
Reilly til Malacci: "Jeg vet ikke. Hvor vil du spise?"
Malacci til Reilly: "Hva med Riviera?"
Reilly til Malacci: "Det stedet er fullt av dritt. Hva med Paradise Diner?"
"Å, nei."
Er FBI ute etter denne fyren? Er han en morder?
Fyren er ikke en morder. Fyren er en spiser.
02.00. Malacci: "La meg stoppe her. Jeg vil ha noen rundstykker."
Reilly: "Prøv stedet på hjørnet."
Lorraine. Går det bra?
Nick Gazzara ble skutt.
De tror den russiske merra, Demarkov, gjorde det.
- Hva har de? - Massemord. Gir det lille ekstra.
Lukter som et kjøttmarked i påskeuka.
- Hva vil du ha? - Gi meg et smørbrød.
FBI har ikke Gazzara lenger.
De må få Demarkov til å snakke.
Har du noe til meg?
Ja. Dette.
Skal vi gå ut til helgen?
- Eddie vil ikke like det. - Jeg skjønner ikke.
Siden jeg sendte vekk mannen hennes, er det som om hun ikke kjenner meg.
- Hvor fant de ham? - Williamsburg.
- Monte Carlo. - Det stemmer.
De utstyrte ham med nytt navn. De skulle sende ham til Arizona.
- Phoenix. Holiday Diner. - Rød velur, ikke sant?
Drit i ham. Det er bedre at han er død.
FBI kom ikke bra ut av det. Hun pepret stedet.
Hadde man ikke visst bedre, ville man trodd det var narkokrig.
Faen.
Vingeskjøt ham. Den dritten.
Det er i boksen. Som alltid.
Hun drepte alle i rommet.
Det er en ny verden, ikke sant?
De skulle vente til han kom seg til bilen.
Hun ventet ikke.
Aldri om Nick ville klart det til vitneboksen.
Blir Falcone dømt, snakker vi livstid. Kunne ikke skje.
- Det kommer til å bli masse brak. - Så?
Dere gjorde meg til politimorder.
- En kule er en kule. - Å drepe andre var ikke avtalen.
Er du ute av bransjen nå, eller hva?
Vil du ha sikkerhet, hold deg hjemme.
Denne jenta, Demarkov, er veldig moderne.
Hun bryr seg ikke om noen ting, bortsett fra du-vet-hva.
Falcone ville gitt alt til henne.
Hun ville ikke vente. Synd for henne.
Hvor lang straff vil hun få?
Det er ikke poenget.
Falcone er ikke redd for at hun snakker.
Hun vil ha alt. Du kjenner typen.
Man må drepe henne før hun dreper han.
Vil du ha jobben eller ikke?
- Hvor mye penger? - Samme som alltid.
Ingen andre blir skadet denne gang.
Ta den.
Som da Roma falt der ute.
Gatene blir fylt av udyr.
Pass på deg selv. Ser deg neste gang.
Så, hva? Følger de nye regler nå?
Mer politiblod?
Det kunne enhver gjette seg til.
Han ville ikke tenke på det.
Og det gjorde han ikke.
Faen.
Kom igjen.
Faen ta deg.
Undertegn her for Mona Demarkov.
Jobben var å ta henne til tilfluktstedet
og levere henne til FBI.
Den stemmen i hodet hans sa at det ville bli lett.
Så du er den store bølla.
Personlig så ser jeg det ikke.
Fortsett å lete.
- Bryllupsreisepris? - Kort opphold.
Ikke klag til meg, kompis. Bare skriv under.
Slå deg ned.
Det er ikke høflig å stirre.
Har du lyst til å bli en rik mann?
Jeg har allerede helsen min.
Vet du hvordan det føles?
Når de bare ligger i hånden din.
200 000 dollar.
Du tar den første seddelen av bunken, en 20 eller en 50...
Du må aldri betale skatt av det.
Ingenting føles sånn.
Gjør det?
Hva ville du gjort med alle de pengene?
Det er bedre enn sex, ikke sant?
FBI-agenter Cage og Skouras.
Bra jobbet, overkonstabel.
Det sier alt, ikke sant?
Han kunne høre henne le ned hele gangen.
Han lurte på hvor smart hun var.
Smart nok til å være øverst, tenker jeg.
Han er den som ler snart.
Så hva? Romeo, tilsto hun?
Hun er på Niagara, rom 310.
Jeg etterlot henne der med FBI.
Husk at hun er den eneste som blir drept.
Sulten?
Kom igjen.
- Hvordan var dagen din? - Bra.
Kom kjøleskapmannen?
- Hvor mye? - 86 dollar.
- Hvor lenge var han her? - Rundt 15 minutter.
Hva blir det? 600 dollar om dagen eller noe sånt?
Selv blir jeg sparket, beskutt, overkjørt, for hva?
42 000.
Her har vi en fyr som tjener 180 000 på å skifte en skive.
Du vinner. Hva er det?
Kylling François.
Jeg skulle ønske du ville slutte å lese de bladene.
Hva skjedde med kjøtt og poteter?
Jeg vet ikke. Si det.
- Veldig morsomt. - Lurte deg.
Her. Jeg har noe til deg.
De har et nytt et.
Enten var jeg veldig snill, eller så var du veldig slem.
Hvorfor viser du meg aldri de bildene du tar?
Søsteren din ringte i dag.
Du vet Marcy?
Jeg kjenner ingen kalt Marcy.
Hun er sykepleieren som søsteren din jobber sammen med på sykehuset.
Hun ble tatt da hun sugde en lege i operasjonsstuen.
Han fjernet en blindtarm.
Er det alt dere snakker om?
- Dere damer er fæle. - Virkelig?
Hvorfor det?
- Hva sa du? - Du hørte meg.
Ser ut som om du har blitt arrestert.
Når jeg blir god til dette, tenkte jeg å gjøre brylluper.
Vil du gjøre brylluper?
Der er bryllupsreisen din.
Kanskje han innbilte seg det,
men hver gang han tok opp den platen, hørte han en sugende lyd.
Det begynte i det små, med de første 65 tusen.
Og så ble det større.
Ganske snart var det det eneste han hørte.
Ganske snart kunne han ikke tenke på annet enn å mate hullet.
Han tenkte ikke på da han var barn.
Han tenkte ikke på karene han startet med som ennå var ærlige.
Han tenkte ikke på drømmene han hadde med Natalie.
Han tenkte ikke på agentene som lå der.
Mest av alt, tenkte han ikke på Mona Demarkov,
for slik han så det, var hun ferdig.
Bare nok et måltid på 65 tusen til hullet.
Han hadde matet hullet, og han gjorde hullet lykkelig.
Det var det eneste han kunne gjøre lykkelig.
Natalie.
Den natten hadde han en forferdelig drøm.
Vinneren.
En vond drøm.
Betydde ingenting. Kunne ha vært noe han spiste.
Men etter det fikk han ikke sove.
Sjekket ut guttene
for å få tankene over på noe annet.
Dette kan være kvelden. Han får snart hjerteanfall.
En fyr med hans blodtrykk som har sex, slutt på problemet.
Mer av det samme.
Se på den fyren. Han burde være på aldershjem, ikke i en trekant.
Faen. Hva har han som Jack ikke har?
Rettsmedisinerens kontor. Collins.
Hallo, Stan. Hvordan går det?
- Det er Jack. - Jeg er blakk.
Kanskje du veddet på feil lag eller noe sånt.
Gjør meg en tjeneste. Sjekket du boka? Noen nye i går kveld?
En kvinne. Drap.
Ingenting så langt, sjef. Noe annet?
- Nei, takk. Jeg skal finne ut av det. - Klart det.
Er den hard ennå?
Det er ikke lett.
Jeg vet det.
- Hva har du? - Et par.
Tre like.
Ess.
Ja? Vent.
Ta den der borte.
Legg i potten.
- Grimaldi. - Kom ned. Vi må snakke.
- Jeg er opptatt... - Kom ned. Nå.
Så?
Hun var ikke der.
Demarkov. Hun var ikke der.
Falcone er opprørt.
Han vil treffe deg. I morgen.
Du bør ha noe til ham.
Hva skjedde?
Jeg vet ikke.
De tror at du prøver å kødde med dem.
Jeg vet ikke.
Jeg sa det til ham, dette er gjort. Du må gi meg en adresse.
Du må gi meg noe, greit?
Gamlingen tror at du holder noe tilbake.
Du må gi meg noe.
Hva faen glaner du på?
Har du glemt hvem du har med å gjøre? Det er oss.
Og du sitter i det opp til hit. OK?
Det er et langt stykke å gå. Går jeg, går du også.
Hei, Martie. Hvor har du vært?
Det var en greie for FBI. De flytter et vitne.
- Flytter ham hvor? - Hvordan kan jeg vite det?
De tror at noen jobber på begge sider.
Jeg kommer dit, og det er Mona Demarkov.
- Hvorfor flyttet de henne? - Hvem vet?
Vi får henne inn i bilen.
Alt går glatt.
Så plutselig, ut av det blå, tar hun pistolen min.
Jeg og de andre prøver å ta henne, men hun er på vei mot hjørnet.
Jeg kunne ikke tro det.
Faen. Hun tok pistolen min.
Løp rundt med pistolen min.
De vil putte meg i uniform igjen.
- Hva vet de? - Ingenting.
Hun snudde seg og pekte på meg med min egen pistol.
Som et slags dyr.
- Noe jeg kan gjøre for å hjelpe? - Ingenting.
Psykiatrisk rapport for Charles Stevens,
FBI's østre feltkontor. Juni 1989.
Beordret til overvåking av organisert kriminalitet-mistenkt Mona Demarkov.
Forbindelse til Demarkov med forbryterfamilie fra Moskva.
Forbindelse med forbryterfamilien Falcone bekreftet i oktober 1988.
Avsløring av kriminell sammensvergelse mellom Demarkov og Stevens.
Følelsesmessige forstyrrelser hos Stevens etter avsløringen.
Voldelige episoder, hallusinasjoner.
Desember 1989, agent Charles Stevens død ved selvmord.
Tiltale for kriminell sammensvergelse mot Demarkov henlagt.
Du brøt avtalen vår.
- Hvordan da? - Jeg sa at ingen andre blir skadet.
- Du ble betalt, ikke sant? - Jeg sa ingen politi.
Et liv er et liv.
Moralsk forskjellsbehandling kan lamme.
Noe å spise?
Kom hit.
Hvor mye er det tilsammen?
Nesten en halv million dollar i løpet av vårt samarbeid?
De må ha flyttet henne. Her.
Bare gi meg et par dager.
Jeg vil ikke ha pengene tilbake.
Jeg vil ha Mona Demarkov død.
Jeg vil at du skal finne henne, og jeg vil at du skal drepe henne.
Nei, jeg vil ikke gjøre det.
Jeg vil ikke drepe henne.
Kaffe?
Du er vel ikke kjent med 1900-tallets poeter.
Robert Lowell var pasifist.
Jeg har ingen respekt for pasifismen.
En overbevisning blottet for moral.
Pasifister tror at de har rett til ikke å drepe,
men andre dør alltid i forsvar for den retten.
Under 2. verdenskrig
var Lowell i fengsel for militærnekting.
I cellen ved siden av var Louis Lepke.
Du er kjent med Murder, Incorporated?
- Ja. - Så du er en leser, allikevel.
En dag sier Lepke til Lowell
"Jeg er her fordi jeg drepte noen. Hva med deg?"
Lowell svarer "Jeg er her fordi jeg ikke ville drepe noen."
Skjønner du?
Liker du pengene?
- Ja. - Jeg også.
Vi gjør det vi gjør fordi det passer oss.
Kan målet helliggjøre midlene? Spør Lepke.
Men han er død. Lowell også.
Etterhvert vil jeg bli knust.
Neste generasjon barbarer venter på å ta over.
Mona. Sånne folk.
Det betyr ikke at jeg må sette døra på vidt gap.
Du skal gjøre jobben. Du skal leve livet ditt.
Du kan skille mellom rett og galt. Du bryr deg bare ikke.
Og det er den mest naturlige ting i verden.
Jeg kan få deg skutt, revet i filler,
maltraktere kona di, brenne ned huset ditt,
sløye kjæresten din.
Onsdag klokken tolv gir jeg klarsignal.
Du lager ikke avtalene.
Jeg lager avtalene.
Og du er med til jeg sier noe annet.
Vi har sagt alt som trenger å sies, ikke sant? Farvel.
Han var fanget mellom barken og veden.
Hva nå?
Hva skulle han gjøre?
Han visste hva han måtte gjøre hvis han ville ha de 65 tusen.
Hvis han ville holde seg i live.
Holde seg i live. 65 tusen. Mate hullet.
65 tusen.
Mate hullet.
Hvor er begravelsen?
Hva?
Telefon.
Hvor er du?
Han vil at du skal drepe meg. Du har til onsdag, ikke sant?
Jeg er på hotellet. Rommet vårt.
Hvordan har du hatt det?
Travelt.
Hva har de tilbudt deg?
Hva snakker du om?
Jeg spør bare om Falcone har satt opp prisen.
- 65. - For meg?
Den dritten lever i fortiden.
Jeg ganger det med fem.
325 000 dollar.
Halvparten nå, halvparten ved levering.
- For hva? - Du går til ham.
- Sier at det er gjort. - Hva er gjort?
Si til ham at jeg er død.
Senere skaffer vi oss et lik.
Til de foretar en obduksjon.
Det er all tiden jeg trenger.
Er ikke pengene mine bra nok?
Pengene dine har mer risiko.
Mer risiko, mer betaling.
Obduksjonen vil bekrefte at det er meg.
Og hvordan skal det skje?
Tror du at du er den eneste i verden som har blitt bestukket?
Har du en jente?
Hva er det? Cathy? Linda? Susan?
Sheri.
Servitrise. Maloney's. Ja?
Ta pengene dine, og Sheri,
og du blir en storkar.
Jeg trenger et par dager på å avvikle saker og komme meg ut av landet.
De er dine.
Alle er dine.
Du trenger bare å ta dem.
Kom igjen.
Du trenger bare å ta dem.
Tirsdag? Havna.
Den andre halvdelen.
Dødsattest.
Det var den gamle stemmen i hodet, den gale stemmen,
som sugde ut hjernen hans, spyttet den ut på gulvet.
Han kunne ha dratt tilbake, bønnfalt Natalie om å tilgi ham.
Men det gjorde han ikke.
Den gamle stemmen.
Hvor skal du?
Jeg skal til Florida. Søsteren min bor i Boca.
Du kan ikke gjøre det.
Jeg gjør det.
Jeg roter aldri med gifte menn, med mindre jeg er gift.
Så kanskje jeg drar og gifter meg.
Og så kommer jeg tilbake og roter med deg.
Eller kanskje jeg ikke gifter meg, og bare roter med ugifte menn.
Eller kanskje noe vil skje som jeg ikke vet om.
Man vet aldri, ikke sant?
Du får ikke lov.
Vent.
Jeg elsker deg.
Og jeg tror du elsker meg, du vet det bare ikke ennå.
Og jeg kan ikke fortsette å vente på deg.
Ellers har jeg ikke noe liv igjen.
Du knuser hjertet mitt, Sheri.
Hjertestans.
Dypt skuddsår.
Blodfattighet etter indre blødninger.
Mener du at hun er død?
Husker du vårt andre stevnemøte,
da vi dro til Rialto og så Sound of Music og du gråt?
Du gråt. Jeg gråter aldri.
- Du gråt den dagen vi giftet oss. - Hvem ville ikke grått da?
La meg spørre deg om noe.
Hvorfor ble det verre istedenfor å bli bedre?
Hva er "det"?
Skulle ønske jeg hadde en million dollar. Vet du hva jeg ville gjort da?
Kjøpt meg litt lykke.
Man får det ikke ved å være god.
Og man får det ikke ved å være fattig,
og alle de som sa at man ikke får det ved å være rik...
De løy.
- Hva synes du? - Hva er dette, en ny religion?
Jeg skjønner ikke hva du sier.
Alt annet går over.
Man blir lei av sex.
Kjærligheten varer ikke.
Har man begge, bekymrer man seg for helsen.
Er den bra, blir man redd for å dø.
Vet du hva jeg pleide å like med deg?
Du snakket ikke.
Var det søsteren min du knulla?
Eller bare niesen min?
Jeg vet ikke hva du driver med, men hva enn det er, ikke ta det med hit.
Å fødes har sin tid, og å dø har sin tid.
Å plante har sin tid, og å høste har sin tid.
Å rive ned har sin tid, og å bygge opp har sin tid.
Å grate har sin tid.
Himmelske Far, du tar ditt elskede barn, Nicholas Gazzara,
elsket ektemann til Rosemary Gazzara,
far til Frederico, Paulo og Estelle.
Av jord er du kommet, til jord skal du bli.
I Faderens og Sønnens og Den Hellige Ånds navn. Amen.
Det er en legende som blir lagt i det hullet.
Ja, begrav dritten. La oss stikke herfra.
La oss få oss noe å spise.
Går det bra?
Jeg føler meg ikke så bra. Dra med Scully og Joey.
Rørende seremoni.
Livet er flyktig.
Ta ham til det treet.
Du sa onsdag. Jeg møter henne i morgen. Jeg tar henne da.
Hva blir det til?
- Tær, ta to. - Du sa onsdag.
- Ta én, jeg tar resten i morgen. - Nei. Hør her.
Vent.
Hadet.
Natalie, ta en koffert. Gå ovenpå, kle på deg.
- Jeg rota det til. - Hva skjedde?
Jeg stjal noen penger.
Det er 350 000 her. De er våre. Gratis penger.
Dra et sted vestover - Phoenix.
Jeg tok...
Jeg spilte to sider mot midten. Jeg ble tatt. Beklager.
Ta pengene. De er dine.
Slå deg ned et sted. Arizona, New Mexico.
Finn deg en jobb. Noe enkelt.
Som servitør eller noe sånt.
Bruk pikenavnet ditt.
Ikke sett pengene i banken. Hold dem klare.
- Møt meg 1. mai. - Det er ett år.
Jeg skal finne deg et nytt sted. Et fint sted...
- Det er ett jævla år. - Jeg lover. Fylle det med saker du liker.
Phoenix, Holiday Diner.
Ligger ved hovedveien. Her.
Vei 10.
Hva om du ikke er der?
Prøv hver sjette måned. 1. mai, 1. desember.
Kommer du?
Vi er gift, ikke sant?
Det er ikke noe svar.
Unnskyld.
Unnskyld. Jeg elsker deg.
Unnskyld.
Jeg kan ikke...
Jeg kan ikke leve uten deg.
Ikke forlat meg.
Jeg vil bare være sikker på at du kommer.
Jeg la noe igjen til deg hjemme sånn at du kan være sikker.
Det ligger i øverste skuff i skrivebordet.
- Jeg lover å gjøre alt jeg kan. - Jeg elsker deg uansett.
Ser deg når jeg ser deg.
Jeg skal gjøre alt jeg kan.
Gjøre hva, akkurat?
Kan jeg fortelle deg hva som gjør kjærligheten så skremmende?
Det er at man ikke eier den.
Den eier deg.
Hvorfor sier du det ikke bare?
Si det.
Det er over.
Og du beklager, ikke sant? Du beklager så jævla mye.
Kjære Natalie, jeg beklager.
Som jeg så på flyplassen, jeg mener det.
Du er det beste jeg har hatt.
Vær så snill, ikke gi meg opp.
Jeg beklager så mye. Jeg gjør de samme feilene om og om igjen.
Men alt skal bli annerledes fra nå.
Jeg lover.
Jeg trenger bare litt tid til å ordne et par ting her,
og så skal vi være sammen igjen.
Her om dagen tenkte jeg på
at du ønsker deg en av de nye gassgrillene.
Jeg så en i dag tidlig, og jeg betalte et lite depositum.
Vi tar den med oss.
Det samme gjelder møblene.
Vi kommer til å trenge mye nytt.
Vent. Du får se.
Det skal bli akkurat som jeg sa.
Og husk,
1. mai, 1. desember.
Du får se.
Han elsker de tærne, ikke sant?
Pengene.
Hva døde jeg av?
Hemoperikardium.
Du fikk en i brystet.
Nytt ID-kort.
Førerkort.
Vil du telle dem?
Har du vært forelsket noen gang?
Jeg bare spør.
Jeg husker ikke.
Så var det stemmen i hodet, drev meg til vannvidd.
- Hun er borte. - Hun var borte.
- Hvor var pengene? - Men det er ikke pengene, er det vel?
Det var ikke pengene. Det var noe annet.
De hadde rasert stedet. Gjort en god jobb. Gå inn, gå ut.
Hørte du det? De jævla bjellene.
Du trenger tid. Du tenker ikke klart.
- Du trenger å slappe av. - Trengte å slappe av.
- Du kan ikke dra hjem. - Jeg kunne ikke dra hjem.
Du må holde deg unna de vanlige stedene. Sove i bilen.
Ja, sove i bilen.
Hallo, Norm?
- Du har vært syk... - Nei, jeg har bare vært syk.
- Det er ikke alvorlig... - Nei, det er ikke alvorlig.
- Hva med henne? - Demarkov?
Merra har dratt, sjef.
Hun må være i Buenos Aires nå.
Jeg prøvde å ikke tenke.
Prøvde å få klarnet hodet.
Om jeg bare kunne få klarnet hodet,
så ville alt ordne seg.
Jeg sov i bilen. Jeg holdt meg unna de vanlige stedene.
Noe plagde meg. Hvor var Sal i alt dette?
Hvem betalte leia hans? Jeg ante ikke.
Jeg sporet ham opp, og tenkte at jeg kunne finne ut en måte å stoppe alt på.
Men innerst inne visste jeg at det bare var én måte å stoppe det på.
Og når hun dukket opp...
Jeg kunne nesten forutsett det.
Som jeg pleide å si,
dem man skyter kan man like gjerne gifte seg med,
for man er bundet til dem resten av livet,
til slutten av deres liv, eller slutten av ditt.
Faen. Pokker.
Hei. Kom igjen, kom deg ut.
Ikke få meg til å ringe politiet.
Gi meg litt Tylenol.
BRENN BABY, BRENN
GANGSTERDRONNING I QUEENS DØR I BRANN
Kom igjen.
Rundt til andre siden.
- Unna vei. - Gå tilbake.
Unna vei.
Jeg elsker sommer.
Savnet du meg, kjæreste?
Ta det med ro.
Jeg er ikke sint på deg.
Lar du meg gå?
Jeg sa ikke det.
Du er en morder.
Vil du kjøpe deg litt tid?
Med eller uten?
Uten.
Jeg var 16. Hva visste vel jeg?
Jeg ville. Han var også ung. Det vanskeligste var å finne et sted alene.
Du vet hvordan det er når man er 16. Alle ser på deg hele tiden.
20 år senere skulle du ønske de så på deg igjen, men sånn er livet.
Så, vi var endelig på vei alene
ned til stranda, en av de livvaktstolene.
Midt på vinteren. Man er sprø når man er ung.
Det var iskaldt i den stolen.
Men det var fint. Stille.
Senere, bare...
Jeg bare forlot ham der.
Jeg lukket øynene hans,
klatret ut og dro hjem.
Vakre, blå øyne.
Som dine.
Man glemmer vel aldri første gang.
La oss få ham ut.
La oss få hvem ut?
Hvem?
Hva er det du gjør?
Vi skal begrave ham.
Der, dypt. Grav.
Ikke be meg om å drepe ham.
Jeg vil ikke at du skal drepe ham, men at du skal begrave ham.
Om han dør i prosessen, er det hans problem.
Om du ordner for oss begge nå,
kan du gå som en fri mann.
Du kan grave én grav,
eller du kan grave to.
Det er vanskelig å grave en grav
når fyren den er til stirrer rett på deg.
Men jeg tenkte at dette var slutten.
Når han var borte, ville alt være over.
Kjære Natalie,
jeg håper du har det bra.
Du har vel gjettet at jeg har blitt forsinket.
Jeg kommer fortsatt, rett etter at jeg har tatt meg av denne saken.
Jeg må bli ferdig.
Vet du hva vi skal gjøre?
Vi skal finne oss et lite sted, kanskje oppe i fjellene.
Jeg har sjekket muligheten for å finne et sted ved en innsjø.
Jeg har tatt noen telefoner, sjekket et par steder.
Her?
I et hull?
I Brooklyn?
Det er ikke langt herfra at jeg først tok deg inn.
Hva er livet uten gode venner?
Vi kunne ha delt alt.
Det gjorde vi.
Uansett, Nat, som jeg sa,
jeg har sjekket noen steder, steder jeg tror du vil like.
Tror jeg har funnet det perfekte stedet.
Blå himmel hver dag.
Man kan lukte eukalyptustrær over alt.
Det er paradis. Akkurat som vi alltid drømte om.
Og ikke glem hva jeg sa.
Phoenix, Holiday Diner. 1. mai, 1. desember.
Det blir himmelsk.
Gratulerer. Du er en fri mann.
Lurer du på hvordan det er i helvete?
Kanskje det ikke er stedet du tror.
Ild og svovel?
Djevel med horn som pirker deg i baken med høygaffelen?
Hva er helvete?
Tiden da du skulle ha gått, men ikke gjorde det.
Det er helvete.
Du ser på det.
Hadet.
Kom igjen.
Bare en siste dans.
Klart det.
Hvorfor ikke?
Herregud. Jeg beklager.
Du er under arrest.
Forsiktig. Han har pistol.
Du har rett til å tie.
- Alt du sier kan brukes... - Tuller du?
Greit, vær forsiktig med ham.
Her er et brev fra Martie og oss.
Hva? Unnskyld.
Kjære Jack, for noe dritt.
Her er vi, slåss mot dritten i 15 år,
og nå finner vi ut at du er en del av dritten.
Hva kan vi si?
Du knuste våre hjerter, din dumme jævel.
Og vi mener det oppriktig.
Gutta.
Monte Carlo?
Festen er over.
Fint sted.
Vet du hva jeg tror?
Jeg tror hun skal drepe deg her.
Vet du hva hun gjør nå?
Hun er nede i sentrum og ordner seg århundrets avtale.
Hun skal komme ustraffet fra det. La deg betale for alt.
Neste uke på denne tiden, er du ikke mer enn et minne.
Var jeg deg,
ville jeg ordnet avtalen først.
Og i bytte mot overkonstabel Grimaldis samarbeid,
forventer han standard beskyttelse for egen personlig sikkerhet,
ny identitet
og flytting om nødvendig.
Gratulerer, Mona. Som de sier,
undervurder aldri verdien av samarbeid.
Pulte hun dommeren?
- Det er greit. La ham gå. - Greit.
- Tror du at du kommer unna med dette? - De er trege.
De er fete og de er trege, og jeg er sulten.
Jeg skapte sjefen, og nå er han død.
- En hund vil grave ham opp. - Neste uke.
Jeg likte deg aldri. Du er møkk.
Ikke engang da jeg pulte deg, stakkars, dumme jævel.
Det gjorde meg kvalm.
- Du ble vill. Det sa du. - Jeg løy.
Du kom ikke nær meg. Ikke et øyeblikk.
Du er en tørr jævel. Det er det du er.
Når jeg kom, vet du hva jeg tenkte på? Kona mi.
Synd, for du får aldri sjansen til å gjøre det med henne igjen.
Hun er en død kvinne, akkurat som du er en død mann.
Hadet så lenge.
Faen.
Forsiktig.
Bra gjort.
Bra skyting.
Til slutt gikk ikke ting så ille for meg allikevel.
Gjorde de?
De ga meg politiets kampmedalje
"For hans selvforsvarshandling, som krevde usedvanlig heltemot
og reddet livene til andre betjenter."
De ga meg en ny bolig.
De ga meg en ny identitet.
Jim Daugherty.
1. mai.
Det er på dagen fem år siden.
Dette er vel hvor jeg kom inn
for å fortelle historien om en uheldig fyr
som forelsket seg i et hull i bakken.
Et spøkelse som går igjen i sin egen grav.
Feirer hver sjette måned med samme selskap,
og venter på den samme hedersgjesten.
Demarkov? Død og begravet.
Alt jeg hadde, over.
Bortsett fra den gamle stemmen i hodet.
Noen ting gir man aldri slipp på.
Selvfølgelig,
Natalie var ikke den eneste inviterte gjesten.
Kan ikke ha fest uten en forsamling.
Jeg husker ikke mye om dem.
Husker ikke hva jeg sa til dem,
eller hva de sa til meg.
Husker ikke hva jeg følte.
Men en gang iblant husker jeg.
Hvordan de så på meg.
Hun kommer nok ikke.
Men alltid neste gang, ikke sant?
1. desember.
Noen ganger blir hun litt lenger.
Men ikke ofte.
Kanskje du tror jeg er klar til å gi opp,
men sånn er det ikke.
Hun kunne komme gående gjennom den døra når som helst.
For selv etter alt dette,
vedder jeg på at hun fortsatt elsker meg.